Сьогодні, в День незалежності України, на більшій частині території країни скасовано урочисті заходи. Український уряд заборонив будь-які святкування в Києві. В інших містах обмежені громадські збори, запроваджено комендантську годину, а частину співробітників переведено на віддалену роботу. Країна затаїла дихання, побоюючись можливих планів Росії в цей день і загибелі людей в агресивній війні, що продовжується. Посольство США в Києві опублікувало попередження про заплановані удари російських військових.
Шість місяців тому, 24 лютого, Росія напала на Україну без оголошення війни. Володимир Путін оголосив про початок "спецоперації", спрямовану лише проти військових, і пригрозив використати ядерну зброю в разі спроби інших країн перешкодити вторгненню. Обидві заяви виявилися брехнею.
В серпні ООН
підтвердила загибель понад 5500 українських цивільних осіб; реальна кількість жертв набагато вища. Понад 40 країн надали Україні летальну зброю, боєприпаси та медикаменти. Деякі держави організували навчання Збройних сил України на своїй території чи надіслали військових інструкторів. Росія відреагувала лише на дипломатичному рівні.
Дезінформація стала потужною зброєю Кремля. За шість днів до повномасштабного вторгнення міністр закордонних справ Лавров
стверджував, що Росія не збирається нападати на Україну. За два тижні після початку війни він
заявив, що "Росія ні на кого не нападала". В перші дні війни Путін
наголосив, що "з російською армією воюють лише націоналісти". Міністр оборони РФ Шойгу неодноразово
заявляв, що "наші солдати не стріляють у мирних жителів". Подібні заяви однаково абсурдні та нелюдські. Але професійні пропагандисти майстерно спотворюють події, підміняють факти домислами, поєднують правду з брехнею.
В імперській традиції російської держави Путін
говорить у колоніальній манері про "братні народи", "історичні землі" і "права російськомовних". Він також використовував квазідержави (ЛНР, ПМР, Абхазія, Південна Осетія) для досягнення військових та політичних цілей. За 30 років вона була залучена до 15 збройних конфліктів. РФ пред’являє серйозні претензії Латвії, Естонії, Польщі та Північноатлантичному альянсу в цілому.
Незважаючи на ці військові факти, російська пропаганда намагається переконати європейців "триматися подалі" від "втручання Заходу в справи України". Громадян ЄС переконують триматися подалі, оскільки:
- може розпочатися війна;
- ціни зростуть;
- існує ризик ядерної катастрофи;
- постраждає економіка;
- газ та опалення під загрозою
- кількість жертв зростатиме.
Підтримка Заходу є визначальним чинником у конфлікті. Після трьох місяців інтенсивних бойових дій Україна вичерпала значну кількість боєприпасів та втратила багато техніки. Вона не має ресурсів, щоб самостійно утримувати фронт довжиною 1800 км і повернути втрачені території.
Сьогодні Україна – це захисний бар'єр, який утримує російську армію "на далекому Сході". Україна гостро потребує допомоги Європи, але Європа також зацікавлена в перемозі Києва.